*Végre, az Éj*
*csillogó királynője*
*sötét ölelésével*
*kioltja* *kioltja a napot.*
Chandos úr több időt töltött kertészével, mint feleségével
Folyton a szilvafákról beszélgettek, unos-untalan.
Családja és bérlői már előre rettegtek a szeptemberektől
mert úgy megtömte őket szilvával, hogy belük hangosan morajlott,
hátsó felük pedig sajgott a túlzott használattól.
Ő építtette fovanti kápolnát, amelynek padjai szilvafából készültek,
így bérlői máig emlékeznek rá, a hátsójukba fúródó szilánkok miatt.
*Végre, az Éj*
*csillogó királynője*
*sötét ölelésével*
*kioltja* *kioltja a napot.*
Néhány évvel ezelőtt két úr hazatért Amszterdamba,
ahol azt terjesztették, hogy Allhevinghay olyan,
Mint Hollandia: annyi vizet, dísztavat, csatornát,
kacsaúsztatót és medencét láttak ott.
Még széllel hajtott szivattyú is volt.
Azt már soha nem tudják meg, hogy apám azért ásatta földjén
azt a rengeteg tavat, mert betegesen félt a tűztől.
A lépcsőfeljáró alatt volt egy helyiség,
tele vagy kétszáz vöderrel, mind vízzel töltve.
Onnan tudom, hogy ha ránkjött a szükség,
berontottunk oda a fivéreimmel.
Még anyám halála előtt feltöltötték mindet.
Szerintem még mindig ott vannak, az elmúlt harminc év vizével
Nem lepődnek meg, ha a pisám még mindig ott lenne
Akkoriban annyit vizeltem, mint egy ló.
Igaz, most is.
*A sétáló*
*a sétáló*
*teli reménységgel*
*a szerelem* *a szerelem*
*a szerelem* *kertjében.*
Southamptonban áll egy kedvemre való ház,
mert oldalról nézve olyan laposnak tűnik.
Fehér portlandi kőből készült, és felhős időben
olybá tűnik, mintha hozzátapadna az éghez. Különösen szürkületkor.
A ház Anterim kisasszonyé, aki vénleány.
Oldalról nézve Anterim kisasszony nőiessége elenyésző.
A vénleányra, házával ellentétben,
talán ezért nem tapad senki.
Neville úr, festő és rajzoló barátunk,
talán tudna kezdeni valamit, ezzel a sík felülettel.
Különösen szürkületkor, és oldalról.
*A sétáló, *
*a sétáló.*
Azt mesélik, hogy Courey hercege egyszer felkérette
vízi mérnökét az általa épített vízesés tetejére,
és megkérdezte, hogy másnak is tudna-e ilyen csodát építeni.
A férfi, miután előadta illetődöttségét, bevallotta
hogy nagyvonalú támogatás esetén igen.
Courey hercege ekkor hátba taszította a
szerencsétlen flótást, aki így nedves halálába zuhant.
*A sikerben bízva, *
*biztossá válik.*
Noyes úr,
van valami sikamlós pletykája a számomra?
Azért vagyok itt, hogy magukat szórakoztassam,
biztos, hogy lesz valami kedvére való történetem.
Akkor Ön a saját jogán van köztünk,
ellentétben a társaság többi tagjával,
akik csupán egymás pénzéért vannak itt.
Ön is tagja a társaságnak.
Meghívásomat Seymour úr társaságában tanúsított
szemérmetlenségemnek köszönhetem.
Éppen ezért nem vagyok a társaság tagja,
csak a társaság vagyonának része.
Akkor kegyes helyzetben van,
mivel a társaság éppen abban kíván lubickolni.
Én többre tartom magát két virágágyásnál
és egy narancsfákkal szegélyezett kocsifeljárónál.
Noyes úr, ne osztogassa ennyire felelőtlenül bókjait.
Nincs elég vagyonom ahhoz, hogy nagyvonalúbb legyek,
de terveim szerint nemsokára az leszek.
A 13 személy társaságában akik Anglia jelentős
szeletét birtokolják,
két virágágyás és egy naracsfával szegélyezett kocsifeljáró
már jó kiindulópontnak számít.
És Ön mint olasz vérmérsékletű asszony,
minden bizonnyal értékelni fogja a narancsokat.
Oly édes az illatuk. Oly táplálóak.
*A szobrok*
*életre kelnek.*
Szerinted apád felkéri Neville urat a ház megrajzolására?
Növeld Neville úr esélyeit, és a sajátjaid: magad kérd fel őt.
Ez az fortély túl leleményes lenne.
Apád viszont túl merésznek tartaná.
Ezzel meglephetnéd őt, és talán még Neville urat is.
És ha ez megrémisztene, anyám,
később átháríthatod a felelősséget Neville úrra.
Képes vagyok egy férfinál elragadtatást vagy elkeseredést kiváltani
csupán azáltal, hogy házát árnyékban vagy napfényben ábrázolom.
Sőt, talán még a féltékenységét vagy elégedettségét is
befolyásolhatom azáltal, hogy a feleségét
meztelenül vagy ruhában festem le.
Clement asszony rákérdezett, hogy van-e feleségem.
Micsoda arcátlanság! Azt bezzeg tudja,
hogy van kertem, de azt nem, hogy van feleségem.
Talán azért, mert míg az egyikkel dicsekszik, a másikkal nem.
Clement asszony számára az önmegtartóztatás
minden bizonnyal arcátlansággal egyenértékű.
Anyád páratlan mértékű önmegtartóztatásról tesz tanúbizonságot.
Csak ül a sötétben és zsörtölődik.
Nem zsörtölődik, apám. És ha mégis,
annak az oka, hiszen tudja, a maga közömbössége.
Ház, kert, ló, feleség - magánál ez a sorrend.
Marhaság!
Nagyon fontos számomra, Neville úr,
hogy megrajzolja férjem birtokát.
Mi ennek az oka, asszonyom?
Az uram büszke ember, aki kedvét leli abban,
hogy birtokának épületein és fáin tűnődjön napközben.
Valószínűleg álmában is,
bár azokat már nem ismerem.
Biztos vagyok benne, hogy ha férjének
ilyen kiváló a viszonya a birtokával,
akkor nincs szüksége másolatra arról.
Nem állhatom a szúrkálódó ficsúrokat.
Hiúságuk nagyobb, mint amire a képességeik feljogosítanák
Képességei révén Neville úr elvarázsolja azokat,
akiket nem tud lenyűgözni.
Ezt a képességét gazdag férfiak feleségein gyakorolja.
Ez nem is annyira szokatlan, Seymour úr.
Jöjjön velem holnap Southamptonba,
és megmutatom, hogyan nyűgözök le képességeimmel egy hölgyet.
Apám birtoka, Neville úr, inkább hivalkodó, mint szerény.
És mivel az Ön lénye inkább szerény,
szeretném rábeszélni arra, hogy rajzolja meg apám házát.
Ugyanaz az ajánlat, csak egy másik féltől.
Ez a közös igyekezet kétségkívül figyelemre méltó,
de a körülményeket ismerve úgy látom,
hogy sem Ön, sem az édesanyja
nem képesek megfizetni szolgálataimat.
Miért ne élvezné a pártfogásunkat?
Sétáljon holnap egyet Herbert úr kertjében.
Asszonyom, nem mondom, el vagyok ragadtatva,
de állhatatossága ellenére, attól tartok,
hogy a következő almaszüretig
Charborough lordjának szolgálatában állok,
amíg az összes almát meg nem ittuk mustként.
Édesanyja szinte megszállottam szeretne,
rajzokat készíttetni a házról.
Vagy talán Ön szeretné annyira,
és édesanyja csupán az Ön nevében cselekszik?
Be kell vallanom, Neville úr, hogy anyám érdekében
járultam Önhöz, de Ő nem a saját, hanem a férje érdekében cselekszik.
A kérés igen hosszú és kanyargós útat járt be tehát.
Ez igen hízelgő. De hogyhogy nem Herbert úr kér fel?
A mesterkedés célja éppen ennek elkerülése.
Neville úr, maga talán békülést hozhat közöttük.
Hogyan tudom rábeszélni, hogy maradjon
itt velünk Compton Anstey-ben?
Nem tud.
De hiszen maga megvásárolható, Neville úr.
Mennyi az ára?
Több, mint amennyit megengedhet magának.
De bevallom, fő indokom az érdektelenség.
A honoráriumom az élvezettel fordítottan arányos.
Itt azonban nem számítok sok élvezetre.
Asszonyom, reggel Southamptonba utazom.
El szeretnék köszönni Öntől.
Ne parancsolja meg a szénavágást.
Ne hagyja el a birtokot, és ne igya meg a Claret-t.
Ne várjon, legkorábban 14 nap múlva érkezem vissza.
Jó éjt, asszonyom!
Nevet
Úgy döntöttem, hogy létfontosságú,
hogy tizenkét rajzot készítsen férjem birtokáról.
Az uram Southamptonba utazik legalább 12 napra.
Ennyi idő elég Önnek?
Egy: erről a kérdésről már beszéltünk ma este.
Kettő: kérését 12-szeresére növeli.
Három: határidőt szab meg.
Négy: elvárja, hogy azonnal nekilássak.
Meggyőződtünk róla, hogy tehetsége
révén képes kérésünk teljesítésére.
Feltételei erősen túlzóak,
így az enyémek is azok lesznek.
*Szeret, *
*és vállalja.*
*Nincs több*
*dolog hátra.*
A szerződés feltételei:
Vállalom, hogy 12 napig a szolgálatába szegődöm,
és 12 rajzot készítek a kúriáról, a kertekről,
a parkokról és Herbert úr birtokának további épületeiről.
Én döntöm el, hogy mit ábrázoljanak a rajzok
de ehhez kikérem Herbert asszony véleményét.
Mindezekért cserébe, vállalom, hogy rajzonként 8 fontot fizetek,
valamint teljes ellátást biztosítok Neville úr és szolgája számára.
És...
És, asszonyom?
És hozzájárulok ahhoz, hogy Neville úr
gyönyörét lelhesse bennem.
A Compton Anstey-t ábrázoló rajzok
elkészítésének terve.
Első rajz
Reggel héttől reggel kilencig
a ház teljes hátsó része
az istállóktól a mosoda melletti kertig
szabadon tartandó.
Senki ne használja az istálló főkapuját,
se a kúria hátsó ajtaját,
ne nyúljon a ház hátsó felén
lévő ablakokhoz vagy a bútorokhoz.
'K', mint kajszibarack.
'S', mint sárgabarack.
'C', mint citrom.
Citrom.
'A', mint ananász.
A- na-nász.
'P', mint pínea.
Második rajz
Reggel kilenctől délelőtt tizenegyig
a ház alsó pázsitjai,
beleértve a díszkertet, szabadon tartandók.
Senki ne nyissa ki vagy csukja be
a ház felső ablakait.
Sarah, az Ön Neville-je
isteni hatalommal bír: kiüríti a tájat.
Csoda, hogy a madarak még mernek csiripelni.
Nem hiszem, hogy észrevenné, ha abbahagynák.
A természetet szigorúan anyagi síkon érzékeli.
Thomas, miért érdekli Neville urat az ágyneműm?
Nedvesen szeretné lerajzolni őket a mosoda előtt.
Nedvesen?
Miért szeretné, ha nedvesek lennének?
Fogalmam sincs.
Talán gyöngédséggel gondol vissza csecsemőkorára.
Harmadik rajz
Délelőtt tizenegytől délután egy óráig
a ház hátsó, valamint északi oldala
szabadon tartandó.
Ezt a területet, ami az ágynemű szárítására szolgál,
a mosónő a rajzoló és a közte kötött
megállapodásnak megfelelően alakítja ki,
és teljes felelősséget vállal az ágyneműk elrendezéséért.
Örömmel látom, asszonyom, hogy kérésemnek
megfelelően meglazította ruháját.
Amikor a férje beoltatta a körtefákat,
kikérte-e Seymour úr kertészének véleményét?
Mi...
Elnézést, nem beszél elég hangosan.
Mi...
Mi nem ismerjük Seymour úr kertészét.
- Értem. - Neville úr!
Rosszul metszették meg a fákat.
Az ágak és a törzs közötti hajlat túl hegyes.
De az eredeti munka jó. És vajon milyenek a körték?
Ha megértek, jóízűek-e?
Az ókori Görögországban élt egyszer egy szépséges királylány:
Perszephoné
Egyik nap az alvilág gonosz istene szemet vetett rá,
és egyszerűen elrabolta
Perszephoné anyja olyan hevesen sírt, hogy az
alvilág gonosz istene végül megsajnálta,
és visszaadta neki a gyönyörű lányt.
Negyedik rajz
Délután kettőtől délután négyig a ház elülső,
kelet felé néző oldala szabadon tartandó:
Lovak, kocsik és más járművek
ne álljanak ott.
A feljáró kavicsát ne bolygassák.
Szenet tilos égetni, mert a kémények
fekete füstöt okádnának.
És igyekezz!
Ötödik rajz
Délután négytől délután hatig
a birtok látványa a háztól északra eső domboldalról
szabadon tartandó:
A ház személyzete és a cselédek ne tartózkodjanak ott.
A mezőkön legelő állatok folytathatják táplálkozásukat.
Jó napot, Neville úr!
Jó napot, Talmann úr!
Úgy látom, szép kilátást választott,
hogy a fiam majd megörökölhesse.
Jelenleg Herbert úr tulajdonának tekintem a kilátást.
Thomas, gondoskodjon róla, hogy Clarissa ne járhasson a mosodánál dél körül.
Majd jöjjön a társalgómba ma délután, és hozzon tintát.
Írnék Herbert úrnak, hogy megkérdezzem
melyik úton szándékozik hazatérni.
Talmann úr, úgy véli, sokáig fog ott állni?
Innen megfelelően tudom értékelni a kilátást,
köszönöm kérdését.
Holnap is ebben a ruhában lesz?
Miért? Még nem döntöttem el.
A szolgáimtól függ. Fontos ez?
Talán igen.
Hatodik rajz
Délután hattól nyolcig
a kert alsó pázsitja a Hermész-szobor mellett
szabadon tartandó: A ház tagjai
a személyzet, lovak és más állatok ne tartózkodjanak ott.
Philip, menj oda hozzájuk, és kérd meg őket, hogy távozzanak.
Legyél kedves, mosolyogj.
Ne rohanj.
Takarodj.
Hol?
Valóban?
Én nem tudom.
Lucas úr egyformán lelkesedett kertjéért és gyermekeiért.
Valahányszor felesége várandós lett, gyümölcsfákat ültetett.
A gyermekek gyakran halva születtek,
akik nem, azok még a szoptatás vége előtt meghaltak.
Lucas úr sokszor ki akarta vágni a fákat, de mindig meggondolta magát.
Máig tizenegy fa áll a gyümölcskertjében,
és mindegyiket név szerint meg tudja nevezni.
Az angolok nincsenek megáldva mostanság termékenységgel.
Gyarmatokat képesek csinálni, örökösöket viszont nem.
Attól függ, hogy melyik gyarmatról van szó.
Anglia egyes régi gyarmatai bőviben vannak örökösökkel.
Neville úr, csak nem rokonszenvezik a skótokkal?
Ön túlmisztifikálja az egyszerű ténymegállapításomat.
Ha a legjobb angolok külföldiek,
akkor - és ezt puszta ténymegállapításnak szánom -,
akkor a legjobb angol festők szintén külföldiek.
Nincs olyan angol festő, aki megérdemelné ezt a címet.
Egyetért-e velem, Neville úr, hogy az "angol festő":
önellentondás?
Akkor Herbert úr jól teszi, hogy bátorítja Neville urat.
Herbert úr, ahogy mindnyájan jól tudjuk,
telis-tele van ellentmondásokkal.
Valóban, hiszen meghívta Önt magához,
pedig tőle távol állnak a piperkőcök.
Azt azonban nem tudja, hogy felesége
kit hív meg a házába.
Apám távollétében, Louis,
anyám a saját belátása szerint vezeti a házat.
És ő jónak látta meghívni Neville urat.
Köszönöm, Talmann asszony,
Köszönöm, hogy megfeledkezik a számos kellemetlenségről.
Mire céloz, uram?
Hát nem nyilvánvaló?
Mai találkozásunk óta egyértelmű, hogy önteltsége
nem csupán a személyzetet korlátozza mozgásában,
mint állatokat a ketrec,
hanem nekünk is elő akarja írni, hogy hordjunk-e kabátot
vagy botot és hogy fütyülhetünk-e.
Amikor a kertben találkoztunk, uram,
mind a három dolgot egyszerre csinálta.
Ha holnap is ott lesz, kívánatos lenne,
ha ugyanúgy öltözködne és viselkedne, mint ma.
Sajnálatos ugyanakkor, hogy nem áll módomban
megörökíteni a képen a fütyörészést, függetlenül attól,
hogy egy angol, vagy egy angolnak öltözött német csinálja.
És mit lesz a madarakkal, Neville úr?
Figyelmen kívül hagyhatja ugyan éneküket,
de nem akadályozhatja meg, hogy átrepüljenek maga előtt.
Asszonyom, tizenkét fényes és tiszta nap
éles árnyékokkal igen örvendetes, de nem szavatolható.
Épp ezért arra törekszem, hogy ne vésszen kárba idő.
Sokat segítene ezért, ha betartanák utasításaimat.
Annyira lelkiismeretes vagyok, hogy
a táj legkisebb változtatásai is föltűnnek.
Ha egyszer elkezdek valamit, akkor azt kötelességemmé válik
bármi is kerekedjék ki belőle.
Könnyen beláthatják, hogy ebben a hozzáállásban
nagy kedvet lelek, és némi szórakozást.
Thomas, nem emlékszel, hogy
amikor Herbert úr becsomagoltatta ruháit,
magával vitte-e a francia csizmáját?
Miért jó az magának, Neville úr,
ha a kertben nincsenek emberek?
A rajzok elkészítésével Herbert asszony bízott meg.
Maga szerint az Asszonyság élvezi,
ha néhányan szétrugdossák a kavicsot,
és felszántják a földet, mint egy kutyafalka?
Én egy kertben a békét és a csöndet akarom megragadni,
míg a zajt és izgalmat egy karneválban.
Carnem levare.
Tehát magának vallási eseményhez kapcsolódik
a felszabadult ünneplés képzete.
És mi van a Getsemáne-kerttel?
Elvadult kertnek gondolom.
Abban biztos nincsenek geometriai
alakba rendezett utak és holland tulipánok.
Libanoni cédrus és Júdás-fa azért csak van.
Talán az élet fáját is felnevelhetjük ott?
Anglia kertjeiből dzsungeleket csinálnak.
Ezek az egzotikus növények egyáltalán nem illenek ide,
hiszen akkor Isten Angliában ültette volna az Édenkertet.
Az Édenkertet eredetileg
Írországnak szánták,
hiszen ott írtotta ki Szent Patrik a kígyót.
Írországban az egyetlen értelmes írtást
Orániai Vilmos végezte,
négy évvel ezelőtt a születésnapomon.
Hát akkor boldog születésnapot, Talmann úr.
Ha nem túl öreg ahhoz, hogy ajándékokat kapjon,
akkor a kertésszel esetleg kereshetünk egy kígyót magának.
Micsoda?
További jó napot, Neville úr!
Jó napot, asszonyom!
Philip!
Látom, összegyűlt a társaság.
És mi lesz a látnivaló?
Nem kell meglepődnie.
A maga kérésének engedve jöttünk ide fel.
Nem rendeltem se közönséget, se ebédet a füvön.
Aha, talán azért vagyunk itt, hogy megtapsoljuk a tájat.
A firkász soha nem elégedett. Kielégíthetetlen, mint egy...
Azt kérte, hogy legyen itt Talmann úr,
a tegnapi ruhában és egy aranyfejű bottal.
A szaván fogtuk.
Volt még egy utasítás, de szerencsére elfelejtettem.
A fütyörészés, Sarah.
Ennyit a szerencséről.
Nem vagyok valami jó hangulatban,
mivel a tegnapi ruhákat kell viselnem.
Csak 20 percet adok magának,
aztán mennem kell a lovamhoz.
Akkor, uram, foglalja el a helyét.
Én elmegyek sétálni. Maria, gyere velem.
Megsétáltatjuk a kutyát.
Ha egy kicsit balra fáradna, uram.
Fújja fel a pofazsacskóit.
Miért tennék így?
Mivel legutóbb fütyörészett.
Bár a dallamot valószínűleg
még annak szerzője sem ismerné fel egykönnyen.
Nézze, asszonyom, ennek a férfinak nincs feje.
Tipikus német.
Neville úr, a vőmről beszél.
Ha Isten is úgy akarja, akkor nemsokára unokája lesz tőle,
valamikor.
Hát nem jobb beszédtéma lenne?
Maga csak gúnyolódik a pénzemen és rajtam:
karikatúrákat rajzol.
Az emlékezetem, a házban található három kép
és az Ön segítségével Herbert úr fejét akarom
ezekre a vállakra helyezni,
így adózván férje és birtoka előtt.
Ha visszatér.
Tessék, asszonyom, micsoda furcsa gondolat?
Ha visszatér hozzám.
Nos...
szomorúnak látsz, mert Herbert úr elment.
Igen, anyám.
A szerződés semmis, Neville úr.
Nem találkozhatunk többet.
Asszonyom, üljön ide az árnyékba.
Ön szerint is felülmúlták önmagukat a kertészek?
Fejezze be a rajzolást.
Nem tudom teljesíteni a szerződést.
A pénz a magáé, és továbbra is a vendégem.
Asszonyom, épp azt akartam mondani,
hogy a szerződés folytatása miatt érzett
boldogság ellenére a legnagyobb gyönyörűséget
az alatt a néhány percben kaptam, amit együtt töltöttünk.
Nagyon sajnálnám, ha ezt elveszíteném.
Továbbá, azt hiszem nem kell emlékeztetnem arra,
hogy a szerződés két fél között köttetett,
így mindkettő belegyezése szükséges annak felmondásához.
És, asszonyom, innen nem látom azt,
amit látnom kellene, ezért meg kell kérnem,
hogy keressen magának más helyet a pihenésre.
Legalábbis 4 óráig, amikor
a megállapodásunk szerint ismét találkozunk.
Asszonyom, ki ez a gyermek,
aki ilyen komoly arccal sétál a kertben?
Ő az uram unokaöccse.
Úgy vonza magához a szolgákat, mint egy törpekirály.
Kik a felmenői?
Az apja meghalt az ausbergenfeldi csatában,
az anyja pedig katolikus lett. Így a férjem idehozta Angliába.
Hogy kis protestánst neveljen belőle.
Árva volt, valakinek fel kell nevelnie.
Árva!? Csak, mert az anyja katolikus lett?
Philip, derítsd ki, mi történt.
Neville úr,
elnézést kérek a kabát miatt. Nem én tettem oda.
Valóban, hölgyem? Akkor ki?
Megkérdezem.
Nem, ne kérdezze, hagyja ott.
Milyen trehányak az itteniek. A kertből öltözőt csinálnak.
Kiváncsi vagyok, mit tartanak a szekrényben.
Talán növényeket.
Ki a férje közvetlen örököse, maga után?
Egy leendő unoka, bár nem énutánam jön.
Herbert úr szerint egy nőnek nem lehet vagyona.
És mi lesz a lányával és annak férjével?
Az unoka gyámjai lesznek.
Érdekli a jog?
Bocsássa meg kíváncsiságomat, asszonyom,
és nyissa szét a térdét.
Ugyan rendelkezhet a testem felett
de ez nem jelenti azt, hogy megismerheti férjem végrendeletét.
A hűsége példás, asszonyom.
De mi történik a birtokkal, ha a lányának nem lesz örököse?
Erre nem szívesen gondolok. A birtok az apámé volt.
Herbert úr a velem való házassággal jutott hozzá.
A nevemet viseled, Augustus, ezért nagyon fontos,
hogy igényes legyél magaddal szemben.
Nem barátkozhatsz akárkivel.
A juhok kergetése fárasztó feladat, hagyd inkább a juhászokra.
Neville úr kergethet bárányokat, de te nem.
A rajztudás nem ér egy fabatkát sem,
Angliában meg még ennyit se.
Ha már firkálni akarsz, foglalkozz matematikával.
Fogadok neked egy tanárt, és talán egy nap, a Talmann név
rajtad keresztül bebocsátást nyer a Királyi Társaságba.
Augustus!
Tanárod természetesen német lesz.
Már így is túl sok angol hatás ér.
Neville úr a házi rajzolónk.
Néhány rajzot készít Herbert úr házáról és birtokáról.
Híre eljutott hozzám, Neville úr,
sok érdekeset hallottam magáról.
Azt mondják, nem hétköznapi ember.
Neville úr ittlétét úgy megtervezte,
mintha ellenséges területen átvonuló tiszt lenne.
Ránkparancsol, hogy jelenjünk meg vagy tűnjünk el,
hogy viseljünk csúcsos kalapot, hogy étkezzünk a szabadban,
és hogy mutassuk be ellenőrzésre a bútorainkat.
Mégis, Louis, úgy hallom,
hogy új lovának betörése helyett felajánlkozott,
hogy a perzselő napsütésben pózoljon,
mint egy alabárdos.
Micsoda hatalma van, Neville úr!
Meglehet, katonaként jobb szolgálatot nyújtana,
mint tájképrajzolóként.
Herbert asszony,
mi árat fizethet azért, hogy foglyul tartsa ezt a generálist!
Herbert asszony éppen annyit fizet, amennyit megengedhet magának.
Nagyvonalúságának köszönhetően akadálytalanul örömöm
lelhetem a birtokán, és élvezhetem
kertjének érett gyönyöreit.
És uraim, biztosíthatom Önöket afelől,
hogy igen sok meglepő dologgal találkoztam ott,
de elismerésre méltóval is.
A táblát!
Jó napot, Talmann úr!
Jó napot, Neville úr!
Késett. Az óra már elütötte a négyet.
Valóban. Összefutottam Porringer úrral,
aki felkért kóstolónak. Magát is felkérte már?
Ma málnát kellett kóstolni.
Gratulálok Önnek a mai málnájához,
de a tegnapi damaszkuszi szilvához nem.
Íztelenek voltak, "geschmacklos".
Mint a kabátja, Talmman úr.
Képtelenség, hogy harmadik nap is ugyanazt viseljem.
A helyzet kezdi elveszíteni az újdonság báját.
Először Talmann asszony, két szolga és egy cselédlány
kitüntető társaságát élvezhettem, ezüsttálcán felszolgált ebéd mellett.
Most meg mit kapok? Csupán magát, ráadásul rossz ruhában.
Neville úr, elég volt
ebből a fékezhetetlen panaszáradatból.
8 font túl nagy ár az arcátlanságáért.
Jobban örülne, ha ingyen lennék arcátlan?
Ha ingyen lenne itt,
lekergetném a birtokomról.
Viszontlátásra!
Az Ön birtokáról? Nono.
Talmann úr, itt felejtette a lovaglócsizmáit.
Nem az enyémek. Azt hittem, az Öné.
Férjura miért nem tisztíttatja ki a vizesárkot?
Nem szereti, ha látja a halakat. A pontyok túl sokáig elélnek.
A katolikusok jutnak eszébe róluk.
Az ablakból pedig gyepnek is nézhetnék a békalencsét.
Tud úszni a férje?
Soha nem láttam úszni.
Jó reggel, Herbert asszony!
Ma reggel jól haladok. Kezdem élvezni az ittlétet.
Helyet foglalna, kérem?
Tényleg kicsit hűvös van, de nem kéne ennyire remegnie.
Így nehezemre esik, hogy a kedvem szerint
használjam a személyét. Megkérhetem, hogy felálljon?
A létra, ahogy láthatja asszonyom, szemérmetlenül felállt.
De elnézem magának.
Mire lenne jó az a létra nekem. Nem vezet sehová.
Kérem, ereszkedjen térdre!
Térdepeljen le, asszonyom.
Azt javaslom, hogy amennyiben bárminemű befolyással bír a vőjére,
kérje meg, hogy menjen át Seymour úrhoz, nézze meg,
mit lehetne csinálni a citromokkal,
a lehető legkisebb beavatkozás mellett.
A citromoknak, asszonyom,
olyan édes illatuk van, különösen,
ha hagyják őket akadálytalanul virágozni.
És nemsokára itt az ideje a virágzásnak.
Valóban igaz, hogy szívesen látná holtan Herbert urat?
Nem szívelem különösebben Herbert urat.
Egek, micsoda provokatív kérdés.
Akkor hogyhogy itt maradt?
Noyes urat szoros kötelékek fűzik édesanyámhoz, Neville úr.
Herbert úr jószágigazgatója vagyok.
Az uraság gyakran van távol, Herbert asszony
pedig hasznomat veszi.
Feltételezem, hogy több szempontból is.
És nem ez utóbbi a legfontosabb?
Kérdesei túlon-túl meggondolatlanok és provokatívak ehhez a társasághoz.
Jobban szeretné, ha a háta mögött tenném fel őket?
Noyes úr helyzete ebben a házban mindnyájunk számára ismert.
A helyzete valójában igen nehéz.
Meglep, hogy valamennyien elfogadják ezt.
A ház ügyei kizárólag Herbert úrra tartoznak.
Apám és Noyes úr régebben igen jó barátok voltak.
De valami történt...
Édesanyámat egy időben Noyes úrnak ígérték.
Az Ön tisztsége tehát kiengesztelésül szolgál.
Maga visszaél a ház vendégeként élvezett előjogaival.
Üljön le, Noyes úr.
Csupán néhány kérdést szeretnék tisztázni.
Segítene nekem megérteni, hogy mi folyik a kertben.
Neville úr, az az ing túl feltűnő a rajzban.
El tudná rejteni?
Asszonyom, nagyon igyekszem,
hogy ne torzítsak el és ne hagyjak el semmit.
Mindig így dolgozik?
Igen.
Nos,
engedje meg, hogy egy rövid beszédet tartsak.
A ház északi oldaláról készült rajzon
a Bacchus-szobor lábára apám kabátja van tekeredve.
Azon, amelyen az uram
elégedetten legelteti szemét a kilátáson
egy gazdátlan pár lovaglócsizma látható.
A parkról keleti irányból készült rajzon
apám öltözőjének ablakához egy létra van támasztva,
amely egyébként almaszedésre szolgál.
Aztán a mosodáról készült rajzon
apám kabátja látható, a mellén egy vágással.
Nem gondolja, hogy nemsokára megkerül az a személy,
amely korábban ezeket a ruhákat viselte?
Arra a rajzra gondolok éppen, amelyet elfelejtett megemlíteni.
Asszonyom, maga ott volt a rajzban.
Biztos ebben?
Az Ön hangja volt benne. A csemballón játszott.
De hiszen egyszer már megbeszéltük a hangok
képi megjelenítésének lehetetlenségét.
Lehet, hogy nem is én játszottan a csemballón.
Erre nem gondolt?
Hát akkor ki?
Látja, Neville úr, kezdi kapisgálni a játékot.
Négy ruha és egy létra
még nem vezet el minket a hullához.
Én nem szóltam hulláról.
Asszonyom, micsoda lelemény. Mintha csak kitervelte volna.
Az apja Southamptonban van.
Nem hiányoznak neki a ruhák, és a létráról sem tud.
Tényleg Southamptonban van az apám, Neville úr?
Az édesanyám mondta ezt magának.
Tudja, ő keveset beszél,
de van egy-két fortély a tarsolyában.
Nem tűnt fel magának, hogy mennyire
fontos volt neki, hogy a férje távollétében
rajzolja meg az ura házát?
Magyarázata hihető volt.
Meglehet, túl könnyelműen osztogatja a bizalmát.
Kíváncsi vagyok, hogy mi e lelemény célja,
és hogy mi lesz a kimenetele.
Az utolsó hat rajzomat átitatja majd ez a rejtély.
Lépésről lépésre fogok haladni a megoldás felé.
Talán apám szívére gondol?
Ahogy skarlátvörösen fekszik a zöld fűben?
Mily kár, hogy rajzai fekete-fehérben készülnek.
Elkalandozott, asszonyom.
A tárgyak ártatlanok.
Külön-külön lehet, hogy ártatlanok.
De összességükben, egy baleset szemtanúját láttathatják.
Egy balesetét, asszonyom?
Miféle baleset? Nem tudok semmiféle balesetről.
Sőt, több, mint egy szemtanú:
egy baleset cinkosa.
Asszonyom, magának túl nagy képzelőereje van.
Neville úr,
arra a következtetésre jutottam, hogy egy igazán
intelligens férfiból csak középszerű festő lehet.
Hiszen a festészethez némi vakság szükségeltetik:
a lehetőségek részleges figyelmen kívül hagyása.
Egy intelligens férfi jobban tudja,
hogy mit rajzol, mint hogy mit lát.
A tudás és a látás közötti térben
egyre jobban korlátozva érzi magát,
így képtelen lesz az ideát követni,
mivel attól fél, hogy azok, akiknek tetszeni kíván,
gyatrának fogják tartani művét, ha csak azt
rajzolja meg, amit ő tud, és kihagyja azt, amit ők tudnak.
Ha Ön, Neville úr,
intelligens férfi, tehát középszerű festő,
akkor látni fogja, hogy az általam felvázolt elmélet
könnyedén felállítható a rajzain látható bizonyítékok alapján.
Ha azonban Ön, ahogy mondják,
tehetséges festő, akkor úgy képzelem,
hogy azok a tárgyak, amikre felhívtam a figyelmét,
semmiféle tervet, fortélyt vagy
vádat nem alapoznak meg.
Vádat, asszonyom?
Micsoda lelemény.
Nem rendelkezhetem egyik tulajdonsággal sem,
pedig nagy szükségem lenne rájuk.
Abban a helyzetben vagyok, hogy összefüggést találjak
a rajzain véletlenszerűen elhelyezett tárgyak
és apám eltűnése között,
és ezt másoknak is elmagyarázhatom.
Nem tudjuk, hogy apám megérkezett-e Southamptonba.
Azt javaslom, hogy kössünk egy megállapodást,
amely megvédheti Önt, engem pedig szórakoztat.
Azt javaslom, hogy kössünk egy hasonló megállapodást,
mint amit maga az édesanyámmal kötött.
Kérem, kövessen most a könyvtárba,
ahol Noyes úr már vár minket.
Vállalom, hogy minden fennmaradó rajzért
találkozom Talmann asszonnyal,
és hozzájárulok,
hogy gyönyörét lelhesse bennem.
és hozzájárulok,
hogy gyönyörét lelhesse bennem.
Hetedik rajz
Reggel héttől kilencig
a ház teljes elülső oldala
szabadon tartandó: A ház tagjai,
szolgái, lovak és kocsik ne álljanak ott.
Nyolcadik rajz
Reggel kilenctől tizenegyig
a fürdőház előtti kertek szabadon tartandók.
Szenet tilos égetni, mert a fürdőház kéménye
fekete füstöt okádna.
Délelőtt tizenegytől egyig
az alsó kert tiszafasora teljesen szabadon tartandó:
Herbert úr családja,
házának személyzete és állatok ne tartózkodjanak ott.
Neville úr, itt az idő.
Délután kettőtől négyig
a ház hátsó oldala és a keleti oldal
juhlegelője szabadon tartandó:
A ház személyzete és a szolgák ne tartózkodjanak ott.
Azért javasoltam, hogy ide jöjjön,
mert kölcsönkértem a házból ezt a festményt.
Felállna, kérem?
Hát nem lenyűgöző?
Bevallom, eddig elkerülte a figyelmemet.
Férjének különc és eklektikus ízlése meglepett.
Míg a hasonszőrűek megelégszenek családjuk
épületes fejlődését bemutató arcképek gyűjtésével
addig Herbert úr, úgy tűnik, mindent gyűjt.
Talán jó az érzéke az optikához,
vagy a szerelmesek kínjához,
vagy az idő múlásához.
Mit gondol, asszonyom?
Talán, és ebben hasonlítunk egymásra,
a képi túlzás érdekli.
Mit gondol, miért vette meg férje ezt a képet?
Egy kertet ábrázol, ez elég indok számára.
Valóban, de mit gondol arról, ami a képen zajlik?
Lenne kedve közösen kideríteni?
Látja, micsoda történet
kerekedik ki a látszólag összefüggéstelen epizódokból?
Micsoda dráma zajlik ebben az emberektől túlcsorduló kertben.
Micsoda intrikák szövődnek?
Mintha a szereplők mondani akarnának nekünk valamit, nem?
Tudna róla, ha a lánya
különös érdeklődést tanúsítana a kép iránt?
Meg tudná határozni az évszakot?
Van véleménye egyáltalán?
Micsoda hűtlenségeket ábrázol a kép?
Maga szerint gyilkosságot készítenek elő?
Hallotta, egy lovat találtak Strides-ban
innen három mérföldre a
Southamptoni úton.
Én felöltözve maradok, Ön viszont levetkőzik.
Clarke úr azt állította, hogy a lóval rosszul bántak.
Minden út Southamptonba vezet,
ha a lóháton utazó elég leleményes.
Meséltek egyszer egy lóról, ami Doverben felszállt
egy Calais-ba tartó szénaszállító hajóra.
A franciák rosszul bánnak a lovakkal:
megeszik őket
Az Ön által említett lóval is ez történt?
A kalapomat a fejemen tarthatom?
A széke ott kint olyan jelentéktelennek tűnik, Neville úr.
Milyen jelentős következtetést vonhatunk
le abból, hogy édesapja lovára sérülten
találtak rá a Southamptoni úton?
Az első következtetés,
hogy a lónak nem szabadna ott lennie apám nélkül,
miért sérült, és mit jelent ez apám szempontjából?
És a második következtetés kétség kívül hozzám
fog kapcsolódni, hiszen a ma reggeli rajzomra
egy nyereg nélküli ló került.
Talmann asszony, ha az ablaktól a kádhoz jönne, kérem.
Ne féljen, felsőbbsége nem fog csorbulni.
Továbbra is fel kell majd néznem Önre.
Az értékes időt nem kímélve
megtöltöttem ezt a kádat vízzel -
Megkérhetem, hogy ossza meg velem?
Különös anyajegy van magán, asszonyom,
és mily ideális helyen.
A kertésze szokott vakondokot fogni?
Nem, azt mondja, hagyni kell őket
mert jó szerencsét hoznak, és elveszejtik az ellenségeinket.
De a lovak megbotlanak a túrásaikban.
Mégsem fogom arra kérni Porringer urat, hogy írtsa őket.
Érdekes férfi ez a Porringer, és ideális helyen van.
Mégis mihez lenne ideális helyen?
Hogy egy Southhamptonbol érkező
szép fehér paripa lábát nyomorékká tegye.
Nem kell félnie Porringer úrtól.
Csupán szórakozásból figyeli magát.
Ahogy én is magát.
Mégis mintha túlságosan is védené kertészét.
Pedig nem maga, hanem a bricsesze a legjobb védelmezője.
Egy vörös térdnadrágban pompázó urat
ki tarthatná feltűnés nélküli összeesküvőnek.
Ellentétben a másik bolonddal, aki szobornak tetteti magát.
A háztól távolodva, úgy érzem, Neville úr,
úgy érzem, hogy egyre zsugorodik a jelentőségem.
Asszonyom, aminek jelentősége van, az nem zsugorodik a szememben.
Az Ön jelentősége, egyenlő mértékben
alapul ártatlanságán és arroganciáján.
Asszonyom, maga mindkettőt mesterien kezeli.
De észre fogja venni, hogy a kettő nem szimmetrikus,
hogy az egyik súlyosabban esik a latba.
Maga szerint melyik?
Neville úr, az ártatlansága mindig vészjósló.
Szerintem a jobb oldali a súlyosabb.
Éleslátása lenyűgöző, asszonyom.
Túl sok időt tölt Neville úrral.
- Miből gondolja? - Az a férfi egy pária.
Csavargó módjára eszik és borbély módjára öltözködik.
Micsoda bókok. Tetszenének neki.
A szolgája pedig úgy néz ki,
mint egy körömfájós birka.
Neville úr viszont tud egy s mást.
Mit?
Mit, asszonyom?
Hallgatását provokálásnak is felfoghatnám.
És mégis mivel provokálnám magát?
Azzal, hogy azt gondolhatnám, maga szívesen venné,
ha Neville urat nem csupán
tudása miatt dícsérnék.
Szavainak bonyolultsága figyelemre méltó,
de sokkal bonyolultabb, mint bármilyen kapcsolat,
ami köztem és Neville úr között lehetséges lenne.
A mi kapcsolatunk valójában igen egyszerű:
Édesanyám fizetett szolgája, akit szerződés köt ide.
Ennyi az egész.
Édesanyám örül, ha gondoskodom róla, hogy betartsa.
Valóban szükséges, hogy az Ön igyekezetében örömet leljen?
Neville úr ugyan rendelkezik bizonyos képességekkel,
de nem annyira intelligens
és tehetséges, mint amilyennek képzeli magát.
Mindkét jellemvonás, Louis, magának is feltűnt,
bár inkább előítéletből, mintsem megfigyelés útján.
Úgy hallottam, Neville úr, ma este itthagy bennünket.
Herbert asszony engedelmével elmegyek,
amint megérkezett Herbert úr,
és véleményezte a házáról készült rajzokat.
Ha a szolgám talál egy járművet
holnap reggel elhagyom a birtokot.
És persze minél előbb, annál jobb.
Ugye nem lepődik meg, hogy ezt mondom?
Ön uram, ittlétem alatt megosztotta velem véleményét
a rajzolásról, a kertészetről, a katolikus egyházról,
a gyermekszülésről, a nők helyzetéről a társadalomban,
a lübecki történelemről és a kutyakiképzésről,
ezért úgy vélem, képes vagyok arra, hogy
előre tudjam, hogyan vélekedik a távozásomról.
Radstockban is hasonló vendégszerettel fogják fogadni?
Talmann úr, nem is kívánhatnék különb vendégszeretet,
mint ami Herbert asszony házában nekem kijutott.
Rajzai teli-tele vannak váratlan megfigyelésekkel.
Mintha egy bonyolult allegóriát rejtenének.
Az a létra biztosan ott állt. - Kétségtelenül.
És ez mi? Mintha egy... - Ott volt, akármi is legyen.
Talmann asszony igazolni fogja.
Hogyhogy? Hogyan tudná igazolni a feleségem?
Neville úr talán túloz.
De a létrát valóban láttam.
Apám öltözőszobája alatt van a falnak támasztva.
Igaza van asszonyom. Pontos a helyismerete.
Olyannyira pontos,
mintha maga helyezte volna oda, nemdebár?
Neville úr, ha eszembe is jutott volna,
akkor sem tudtam volna megemelni.
Legalább két férfi kellett volna hozzá.
Távozz!
Mi járatban van, Clarke úr?
Velem jönne, uram? Fontos hírem van.
Igen fontos, hogy beszéljek magával.
Most nem érek rá, Thomas.
Ragaszkodom hozzá.
A történtek miatt most nem beszélhetek magával.
Menjen a dolgára,
vagy végső esetben kérje Talmann úr segítségét.
Talmann úr nem segít magán.
Hogy érti ezt?
Meggyőződésem, hogy rövidesen meggyanúsítanak férje megölésével.
Eltökéltem, hogy felvértezem magam ez ellen.
Ki gyanúsítaná meg?
Elsőként a maga vője,
aki mellett a szolgái is tanúskodni fognak.
Miért tenne így? - Szükségem van a támogatására.
Milyen alapon?
Ha a vőm úgy véli, hogy maga gyilkolta meg Herbert urat, akkor...
Hagyjon magamra.
Maria!
Hiába hívja a szolgáit.
Hogy érti ezt? Maria!
A rajzoló szerződése, asszonyom.
Mi van vele?
Maria, hívd ide Talmann urat.
Az Ön Neville úrral szembeni szerződéses kötelezettségeire gondolok.
Mi van velük?
Képmutatására nem találok szavakat.
Maria, mégse hívd ide Talmann urat.
Hozz helyette...
Ne hozz semmit. Most nem vagyok szomjas.
Nos, Noyes úr, mire akar kilyukadni?
Igazságtalanul és gátlástalanul
meg fognak vádolni a férje megölésével.
Milyen alapon?
Azon, hogy én vagyok a legvalószínűbb tettes.
Én voltam az egyetlen személy, az Ön szolgáit leszámítva,
akik tudták, hogy Herbert úr pénteken tér vissza.
Vétkes lehetek továbbá a férje iránti közismert ellenszenvem miatt.
Ez nevetséges, még...
Én vagyok az egyetlen, aki nem volt otthon,
hogy köszöntse a visszatérő uraságot.
Valamint, az Ön iránti közismert érzéseim miatt.
Ez elegendő bizonyíték lenne?
Van más is.
A Herbert úr dolgozójában szétszórt papírok
között titokzatos módon ott van a kesztyűm is.
Szükségem van a maga segítségére,
hogy kivédhessem ezt az összeesküvést,
...és még valamire.
Ha bűnös, akkor semmire sem számíthat.
A Neville úrral kötött szerződés birtokában
mindkettőt megkapom.
A védelméért és hétszáz guinea-ért cserébe
megkapja a hűtlenségét bizonyító szerződést.
Nincs pénzem.
Hétszáz guinea nagy összeg.
A szerződést a rajzokért cserébe.
Magának van tizenkét rajza, Neville úrnak pedig a jóhíre.
Mit akar kezdeni tizenkét magánhasználatra szánt képpel?
Gondolja végig, asszonyom.
A rajzok megfelelő értelmezése kellemetlenséget okozhat Önnek.
Azok már nem tölthetik be eredeti céljukat,
hogy ajándékul szolgáljanak férjének.
Azok a rajzok, Noyes úr,
már így is túl sokba kerültek nekem.
Talán még sokkal többe fognak kerülni.
Elképzelhető, hogy mindenbe.
Egy házasságtörő nő halott férjjel...
És Neville úr?
Mi van vele? Elutazott Radstockba.
Milyen szerepet játszik ő ebben a fortélyban?
Ő nem részese az én fortélyomnak.
A jövőben hasonló megállapodásra törekedhetne.
Honoráriumot fizetett neki, asszonyom,
továbbá vállalta teljes ellátását a megbízatás idejére.
A kíváncsiak számára ez nem több a szokásos járandóságnál.
A szerződés megsemmisítése után,
miért gondolná bárki is, hogy többet kapott?
Hol van most a szerződés?
Itt van nálam. Hol vannak a rajzok?
Mit mondanának, ha kiderülne, hogy a rajzok nincsenek meg?
Hogy Ön megsemmisítette őket.
Mivel a ház urának halálával értéktelenné váltak.
Mi lenne, ha áruba bocsátanám?
A fortélya nem áll biztos lábakon.
Eladta, hogy emlékművet állítasson a férjének,
vagy, hogy megszabaduljon tőlük,
mert megszakad a szive, ha rájuk néz.
Egyszer azt kérdezte tőlem, asszonyom,
hogy tudok-e szolgálni valami sikamlós pletykával.
Emlékszem az akkori barátságos gesztusára.
Asszonyom, maguk rómaiak nagyon bőkezűek.
Egy pletykánál kicsit többel is szolgálhatok.
Legyen a társam egy dolog
kifundálásában és felcicomázásában.
Valami szórakoztató jár a fejemben.
Nem kell nagyon megerőltetnünk magunkat
hiszen az alapzat már megvan.
És mégis milyen valós előny származna
nekem ebből a gyakorlatból?
Szórakozás, és némi elragadtatás
egy szimmetrikus fortély révén.
Elégedettség, hogy a fölöttünk állók
esetleg kényelmetlen helyzetbe kerülnek,
valamint, ki tudja, talán két virágágyás
és egy narancsfákkal szegélyezett kocsifeljáró,
Ha Herbert asszony nagyvonalúnak mutatkozik.
Hogyhogy Herbert asszony?
Mivel ő a stratégia mestere. Ha nem tőle közvetlenül,
akkor majd tőlem számíthat rá apránként,
nagyrabecsülésem jeléül.
Ugyanabból a forrásból?
Azt hiszem, érti mire célzok.
Az emlékműhöz tervező is kell.
Talán az a bizonyos rajzoló ismét kötne egy szerződést?
Az ötlet Herbert asszonyé.
Bár a költségek Neville urat terhelik majd.
Ez aztán a hátraarc!
A rajzait adnánk el, nem a tehetségét.
Neville úr növekvő hírneve
révén a 12 rajzot nyereséggel adhatnánk el,
amelyből tartósabb emlékművet emelhetnénk.
Azt hallottam, hogy Neville urat Hágába várják.
Ha lenne miből, azonnal juttatnék
Herbert asszonynak 100 guinea-t,
a bánat ellenére tanúsított
merészsége és hősiessége okán.
Herbert asszony nem adott okot, ekkora nagylelkűségre,
de mennyire nyilvános a gesztus?
Senki nem vonhatja majd kétségbe a vonzalmát?
Pontosan. Felajánlok 300 guinea-t, persze nem az én pénzemből.
A vőm megengedheti magának.
Gyűjtő, pedig se ízlése, se műveltsége.
Majd azt mondom neki, hogy egy olasz rajzolta,
Guido Reni, Modesta.
Egy sötét szobában fogja őket felakasztani,
és soha senki nem látja őket többé.
Milyen kár,
hiszen tele vannak tanulságos részletekkel.
Neville úr úgy halad előre Herbert asszony érzelmeiben,
mintha életművét készítené.
Talán Neville úr fejében egy új szerződés körvonalazódik,
amely minden eddigit megkoronáz?
Lóháton a vakmerő Szent György,
tekintete, mint egy Jakab-pártié.
Pajzsa festőpaletta, tegezében ecsetek,
fogai között egy toll.
Ujjai tintafoltosak.
Mit tart a kezében?
Nem mondhatom ki.
Egy másik tollat?
Egy tollfélét.
Egy tollat?
Egy kis tollat.
"A toll hatalmasabb, mint a kard."
Megelőlegezünk 400 guinea-t
a toll eme illetlen emlékművének.
A nyugtánk pedig Neville úr mosodáról készült rajza legyen,
amelyiken az a kutyuska van...
Amelyik a farkát csóválja.
Herbert asszony jól döntött, hogy eladja őket.
Mennyit érnek?
Éppen annyit, amennyit a vevő hajlandó értük fizetni.
Seymour úr beetetésként 400 guinea-t ajánlott fel.
Úgy vélem, azért tett ilyen nagylelkű ajánlatot
Herbert asszonynak, hogy felkeltse érdeklődését
egy nagyobb és impozánsabb ügylet iránt.
Mire gondol?
Mégis mire, a házra.
Micsoda arcátlanság!
Próbára tettem azzal,
hogy azt javasoltam neki, vásárolja meg a rajzok egy részét.
Mindkét esetben Herbert asszony az én segítségemmel
jobb üzletet köthet, abban a tudatban,
hogy magasabb összeg esetén
nagyobb emlékművet állíthat az ura elvesztése
miatt érzett fájdalma kinyilvánítására.
Herbert úr így vagy úgy
hasznot fog húzni Neville úr igyekezetébol.
Ez mindannyiunkra igaz.
Sem a saját hasznomat, sem az Ön hasznát nem látom.
Talmann úr, ne legyen őszintétlen.
Ön mint leendő fiának leendő gyámja
irigyelnivaló helyzetben van.
Gondolja végig, milyen jól jár.
A birtok egy maradandó emlékművel gazdagszik,
amely a táj részévé válik, ellentétben a 12 múlandó
rajzzal, amelyek csupán utánérzései annak.
Miért lenne fiam öröksége nagyobb
Seymour úr önteltsége miatt?
Talán ezzel Seymour úr
egy további szívességet is tesz Önnek.
- Mire céloz? - Arra, hogy így az Ön leendő fia
soha nem láthatja majd a képeket.
Miért ne láthatná a rajzokat?
Mert esetleg felfedezhetné bennük az allegórikus bizonyítékot,
amit Ön makacssága okán nem akart észrevenni.
Neville urat nem érdekelték az allegóriák,
azt pedig nem hiszem, hogy fiam többet látna bennük, mint én.
Egy allegóriára gondolok, amely a fia anyjára utal.
Tessék? A feleségemre? Mire céloz?
Egy fantáziadús szemlélő esetleg azt hihetné,
hogy Neville úr felszarvazott férjnek látta magát.
Hogyan szarvaztak fel?
Sarah, meg vagyok győződve arról,
hogy Ön megcsalt engem.
Mi történt a hangjával?
A pokolba a hangommal. Ha ott lenne, nem félnék tőle.
Mi történt az arcával, Louis? Hiszen paprikavörös!
Nem vörösebb, mint az Ön hátsója,
miután Neville úr kiélte magát rajta.
A durva beszéd ellenére, Louis, épp olyan
tehetetlen nappal, mint amilyen impotens éjszakánként.
Az Ön viselkedése viszont nappal és éjszaka is durva,
és most még feketén-fehéren meg is örökítették,
hogy az egész világ láthassa, akár süt a nap,
akár hideg vagy forró szél fúj.
Louis, beszéde a meteorológia felé kalandozik el.
Magyarázatot követelek!
Magyarázatként ott vannak Neville úr rajzai.
Maga szerint képtelen arra, bonyolult dolgokat ragadjon meg.
Mégis mit tett?
Az a kérdés, hogy mit tett kibe.
Úgy tűnik, Önbe.
Nincs befolyásom Neville úr rajzaira.
Azt rajzol, ami akar.
Nem azért fizetik, hogy a saját, vagy az Ön kedvére rajzoljon.
Miből gondolja, hogy így volt?
A végeredményből. Miért, az milyen lett?
Ahogy a világ látja. - Persze, a világ!
Túl sok ember eddig nem láthatta ezeket a rajzokat.
Kik azok az emberek, akik a világot alkotják?
Seymour, Noyes, a Poulenc fivérek.
Mégis mit látnak?
Eleget ahhoz, hogy nevessenek,
hogy a nyelvüket köszörüljék rajta, hogy apaságot emlegessenek.
Vagy annak hiányát.
Azt látják, amire oly sokáig vágytak,
nem gondolja?
Mire céloz?
Arra, hogy Önt gúnyolhassák, mert még nincs örököse.
Asszony, ahhoz két ember kell.
Így van, uram, pontosan.
Csodálkozom magán.
Mi köze ennek Neville úrhoz?
Ezt én kérdezhetném Öntől. - Nem engem kérdezett, hanem Noyes urat.
Ő hívta fel rá a figyelmemet.
Hosszú orránál fogva arra vezeti Önt, amerre akarja.
Asszonyom,
meg fogja nézni velem azokat a rajzokat,
és meg fogja magyarázni nekem,
hogy az a létra miért van az ablaka alá támasztva,
hogy miért ül a mosoda előtt az a vakarcs kutyája,
és hogy a felsőruházata miért díszíti olyan kacéran
a tiszafasor bokrait.
Louis, a felsorolása olyan végtelen,
mint a hosszú, tiszta, fehér térdnadrágja.
De egyikben sincs semmi említésre méltó.
Hadd kérdezzek én.
Meg tudná magyarázni, hogy a csizmái mit keresnek a juhlegelőn?
Azok nem az én csizmáim. - Mit keres az alsóinge
a Hermész-szobor melletti bokron?
Az nem az én alsóingem.
Hát nem látja,
hogy hova vezet ez a kérdezősködés?
Ön ugyanúgy megválaszolhatja, a kérdéseket, mint én.
Ne tagadja, hogy az a maga kutyája.
És amíg elohozakodik végső vádjával,
aminek alapja egy ottfelejtett napernyő kétértelműsége,
addig maga feketén-fehéren ott látható a rajzon,
kölcsönvett kalapban és kölcsönvett kabátban,
és nem csodálkoznék, ha az árnyéka is kölcsönzött lenne.
Ott pózol, uram, behajlított térdekkel
kitolt seggel, arca mint egy holland füge,
dölyfös protestáns füttyel az önelégült ajkain.
Továbbá, Louis, mindig azt mondta,
hogy Neville úrnak nincs fantáziája, azt rajzolja, amit lát.
És kinek az örököseként pózol ott, uram?
Apám örököseként?
A világ tudja, hogy meghalt,
de azt nem, hogy ki gyilkolta meg.
A világ ránéz azokra a rajzokra, és talán
rákérdez, hogy milyen örökösödési összeesküvést
akart Neville úr megörökíteni bennük magán keresztül.
Asszonyom, maga szégyenletes,
ahogy egy bérlőfi mellett kardoskodik a férje ellenében.
Ön is csak egy markotányos unokáját vette feleségül.
Eddigi szavaim közül egyik sem utalt arra, hogy Neville úr pártját fogom,
de egyet fog velem érteni, hogy eddig mindannyiunknak segített.
Mit lett a rajzokkal?
600 guinea-t adtam értük, és meg fogom semmisíteni őket.
Balgaság lenne elpusztítani őket.
Szeretné, ha az utókor megismerné a kétszínűségét?
Louis, azokban egészen másfajta és sokkal értékesebb
bizonyítékok vannak, mint amelyekre azok vetik
rá magukat, akik élvezetüket lelik az Ön
becsületének bemocskolását.
Olyanok, amelyek azt igazolhatják,
hogy Neville úr tudott apám halálának körülményeiről.
Jó reggelt, asszonyom!
Üdvözlöm, Neville úr!
Jó reggelt, uram!
Jó reggelt!
Bár a nyár hirtelen véget ért, és az idő egyre rosszabb.
Mi hozta oly hamar vissza Anstey-be?
Azt hittem, hogy szerény birtokunk nem látja Önt többé.
Radstockban élvezem Lauderdale herceg vendégségét.
Seymour úr meghívott magához, de nem találtam őt otthon
házának nagy része pedig le volt zárva.
Seymour úr tudomásom szerint Southamptonba utazott az urammal.
A temetés három napja volt, és ingatlanügyekről tárgyalnak.
Úgy tűnik, rossz időben érkeztem.
Megkérdezhetem, hogy szolgál édesanyja egészsége?
Bár édesanyámat érthető módon felzaklatta apám halála,
mára elfogadta, hogy az apám iránti
érzései soha többet nem találnak viszonzásra.
És maga hogy érzi magát?
Nagyon jól, Neville úr, minden jól alakul nálunk.
Van Hoyten úr megbízásunkból a birtok
újrarendezésén gondolkodik.
Kérésünkre lágyít azon a geometrián,
amely apám számára olyan kedves volt,
és új arcot és fesztelenséget ad a kertnek.
Van Hoyten úr Hágában dolgozott,
és már előadta Talmann úrnak javaslatait,
melyek megvalósítása jövő tavasszal kezdődik.
Ő is rajzoló.
Anyám, Neville úr ismét eljött,
ahogy mindketten számítottunk rá,
és ritka ajándékot hozott Radstockból:
Három gránátalmát Lauderdale herceg kertészétől,
amelyek angol földben, angol nap alatt nevelkedtek.
Száz üvegtábla és mesterséges hő segítségével.
Köszönöm, Neville úr. Meg fogjuk hálálni.
Van Hoyten úrral a folyóhoz igyekeztünk.
Gátat tervez oda,
hogy vízzel áraszthassa el az alsó rétet.
Minden bizonnyal találkozunk még, Neville úr.
Mire jó egy elárasztott rét, asszonyom?
Szeretné, ha Anstey össze lenne kötve a tengerrel?
Dísztó lesz belőle.
A vőm nagyszabású terveket dédelget.
Lehet, hogy éppen a maga révén
látta meg a tájban rejlő lehetőségeket.
Miért illegeti ez a holland a karjait?
Honvágyat érez a szélmalmok iránt?
Ki tudja? Tele van új ötletekkel.
Új ötletekhez új módszerek szükségesek.
Milyen Radstockban?
Nem rossz, asszonyom,
de unalmas az anstey-i izgalmak után.
Azért jött, hogy újra átélje azokat az izgalmakat?
Ez vakmerőség lenne a részemről.
Valóban.
A szerződések teljesültek, a holttestet eltemették.
Ez meglehetősen nyers volt.
Úgy rémlik, maga is nyers volt velem.
Örültem, hogy találkoztam Talmann asszonnyal,
de meglehetősen nagy erőfeszítéseket
tettem azért, hogy magával is találkozhassam.
Szerettem volna ismét látni a házat és a kertet,
hogy hogyan változnak az időjárással.
De be kell vallanom, hogy a maga iránti kíváncsiság
állt annak hátterében, hogy reménykedtem
Seymour úr meghívásában.
A kíváncsiság nem túl tiszteletteljes
indok egy asszony meglátogatására, még akkor sem,
ha korábban gyönyörét lelhette benne.
Valóban én állok érdeklődése középpontjában, nem a lányom?
Igen, asszonyom.
Hogyhogy?
A minket összekötő korábbi szerződéses kötelezettségek
nekem kedveztek, és férje halálával
szintén nyertem azon, amit Ön elveszített.
Maga nagyon biztos az igazában.
Be kell vallanom, hogy kíváncsiságom tovább
nőtt azáltal, hogy elveszítettem magát.
Maga szerint milyen veszteségeim voltak,
Neville úr?
A megaláztatások, asszonyom.
Minden újabbi nagyobb, mint az előző.
A férj elvesztését megaláztatásnak tartja,
Neville úr?
Amikor megállapodásra jutottunk,
13 helyszínt választhattam ki,
amelyből egyet el kellett vetni,
hogy a megállapodás szerinti 12 rajz maradjon meg.
Az elutasított helyszín,
bizonyára emlékszik, a háztól délre volt,
és magában foglalta a lovasszobrot is.
Itt találták meg ura holttestét.
Ez az irónikus egybeesés élénken foglalkoztatta
a kíváncsi elméket a holttest megtalálásakor.
A 13. helyszínt különösebb ok nélkül vetettük el.
Ugyan nem látszik onnan a ház,
de ez más rajzokra is igaz.
Talán a kert legjellegtelenebb látképét tartalmazta,
és a rajzolásra legalkalmatlanabb napszakokban volt a leglátványosabb.
És éppen ezért szeretném engedelmével
ma délután elkészíteni ezt a rajzot.
Persze csak, ha nincs kifogása.
Neville úr,
kérése telis-tele van tétova udvariassággal.
Ennek az az oka, hogy nem tudom teljesen felmérni,
hogyan viszonyul most a múlt történéseihez.
Elég ha azt mondom, hogy az életem megváltozott:
eddig feleség voltam, most özvegy.
Akár azt is mondhatnánk, hogy már feleség koromban is özvegy voltam.
A hamis pózt, amely boldogtalanná tett
felcseréltem egy igazra,
amely azonban megfosztott az érzelmeimtől.
Neville úr, szeretnék enni valamit,
és azt javaslom, hogy étkezzen velem.
Ha végeztünk, kertészemmel, Porringer úrral
megmutatjuk Önnek, hogy mi itt Anstey-ben
mit tudunk termeszteni.
Ezzel viszonozzuk kedves ajándékát.
És talán egy alkalomra, szerzodésen kívül,
de kölcsönös megelégedésre, felújíthatnánk viszonyunkat.
Azt követően rajzolja meg a 13. rajzot.
Megfelel így Önnek?
Mintha csak kitervelte volna.
Meg vagyok lepve,
Örömmel!
Maga lenyűgöző.
Igyekezni fogok, Neville úr,
hogy mindhárom igényét kielégíthessem.
Most már teljesen legitim módon
élhetek egy bizonyos fajta szabadsággal,
és miért is ne Önnel élvezném,
a korábbi tapasztalatokk tükrében,.
Egy gránátalma, Neville úr.
Hádész ajándéka Perszephonénak.
Klasszikus műveltségem meglehetősen hiányos.
Szokatlan magától, Neville úr,
hogy megvallja érdektelenségét egy olyan téma iránt,
amelyről eddig igyekezett meggyőzni minket,
hogy az a művészi szókincs szerves része.
Lehet, csupán a célzást nem kívánom észrevenni.
Plutó a gránátalma segítségével
tudta az alvilágban tartani Perszephonét.
Szimbolikus gyümölcs, asszonyom.
És Ön rögtön hármat hozott.
Clancy úr ennyit volt hajlandó adni.
Lehet, Clancy úr is szereti a célzásokat.
Mire gondol, asszonyom?
Ismeri őt?
Perszephonét csellel vették rá arra,
hogy egyen a gránátalmából, így az év meghatározott
részét az alvilágban kell töltenie.
Ez alatt az idő alatt
Perszephoné anyja, a mezők,
a kertek és a gyümölcsösök istennője
szomorú, szíve majd megszakad.
Sértődöttségében hajthatatlan,
és megtagadja a termékenységet a világtól.
Porringer úr és az Ön Clancy úrja
nagy erőfeszítéseket tesz azért,
hogy megtörje a gránátalma hatását azzal,
hogy ilyen helyeket létesítenek.
Ugye Ön is így látja?
Felépítik, növényeket ültetnek beléjük
és nagy gonddal ápolják őket, majd mit termesztenek?
Gránátalmát?
A kör bezárult.
Tanulságos egy történet kertészek számára.
És lányos anyák számára, Neville úr.
Talán az Angliában termesztett gránátalmáknak
nincs ennyire szerencsétlen allegórikus jelentésük.
Porringer úr szerint a melegházi növények ritkán termékenyek.
Ahhoz azonban elég termékenyek, Talmann asszony,
hogy célzásokról gondoskodjanak, ha saját utódról nem is.
Több is van ebben.
Miből van több, asszonyom?
Jól tudjuk, hogy örömét leli a képi túlzásokban.
A gránátalma levét
vérnek is nézhetnénk,
különösen egy újszülött vagy
egy gyilkosság vérének.
Botanikai ismeretei tükrében biztosan
kegyetlenül találónak tartja, hogy pont ilyen gyümölcsöt hoztam.
Neville úr,
szerintem ártatlanságában a jelentés elkerülte a figyelmét,
mint még olyan sok más esetben is.
Ártatlanság, asszonyom?
A célzásai miatt azt hittem, hogy bűnösnek tart,
opportunizmus vádjában feltétlen,
de talán gyilkosság vádjában is.
Az, amiben bűnösnek tartom magát
nem indokolja, hogy szemrehányást tegyek Önnek.
Örökösre volt szükségünk, és Ön
valószínűleg igen jó szolgálatot tett nekünk.
Mire céloz, asszonyom?
Érvényes szerződésünk volt, nem igaz?
Úgy véli, hogy csupán az élvezetért
vállaltam volna?
Asszonyom, ez igen leleményes volt magától.
Nem.
Miért lenne a házasságtörés leleményes?
Ne tegye magát nevetségessé, Neville úr!
Mégis miért ölte volna meg Herbert urat?
Mi lett volna az indíték?
Talmann úr úgy véli, hogy elég indítékom lehetett.
Igen, Talmann úr Southamptonban van,
és ott próbál bizonyítékokat találni vagy kitalálni
az Ön bűnösségére.
Soha nem fogja megbocsátani, hogy Sarah megcsalta őt magával.
De nem fogja kitagadni feleségét,
mert akkor elveszítené Anstey-t.
Biztos vagyok benne, hogy Talmann úr nincs Southamptonban,
hiszen még ma délután láttam a kocsifeljárón.
Kétlem.
Southamptonban van Seymour úrral.
Nem hiszem, hogy Seymour úr Southamptonban lenne.
Ma reggel Radstockban megállította szolgámat, hogy felőlem érdeklődjön.
Amikor megtudta, hogy reményeim szerint találkozom magával,
igen elégedettnek tűnt, legalábbis a szolgám szerint.
Biztos vagyok benne, hogy találkozom vele még ma délután.
Be kell vallanom, meglepődnék, ha így történne.
Megérdeklődöm.
Sarah,
Kérjen Porringer úrtól egy széket Neville úr számára.
Egy rajzot fog készíteni számomra a kertben,
ott annál a lovasszobornál.
És Sarah,
Kérjen Porringer úrtól egy ananászt Neville úr számára.
Egy kisebbet, azok édesebbek.
Szívesen megkóstolná az ananászunkat, ugye?
Örömmel.
Jó estét, Neville úr!
Jó estét, uram!
Nocsak, Neville úr, ilyen kései órán itt?
Nincs már elég fény ahhoz, hogy lásson.
Ez igaz, már végeztem.
Nagyszerű.
Megnézhetném?
Ha lenne fény, akkor megnézhetné.
Biztos vagyok benne, hogy találunk némi fényt.
De hiszen még nincs kész, Neville úr.
Valóban, Talmann úr, még nincs kész.
A sötétben sikerrel eltakarhatja arcát,
de itt Angliában bizony csak bajosan leplezheti akcentusát.
Nem szándékoztam sokáig kétséget hagyni személyem felől,
amit Angliában amúgy sem tekintenek akkora bűnnek,
mint azt az identitást, amelyet Ön szeret felvenni.
Mégis milyen identitásra gondol?
Egy olyan férfiéra, akinek tehetsége mérsékelt,
becsülete kétes, de a szerződéseit tiszteletben tartja.
Egy férfiéra, aki mások meggyalázásának
visszataszító gyakorlatát űzi.
Talmann úr, maga úgy beszél, mint aki külföldön tanulta
az archaikus beszédet, amely akkor ment ki a divatból
Angliában, amikor nagyapám még fiatal legény volt.
A beszédem független a maga divatról alkotott véleményétől.
Mindnyájan tudjuk, hogy a tettek és tehetség terén
ön a saját területén újítónak számít.
Köszönöm a bókokat, Talmann úr.
Barátai is bókolni jöttek?
Csupán kiváncsi megfigyelőként vagyunk jelen, Neville úr.
Csodálkozunk, hogy azután, hogy annyi minden történt,
miért tért vissza, hogy Herbert úr birtokának
éppen ezt a részletét rajzolja meg?
Akár meg is válaszolhatnám ezeket a kérdéseket,
Seymour úr, ha úgy vélném, hogy Önöket
valóban érdekelnék a válaszaim.
Mi viszont úgy véljük, azért jött vissza,
hogy meghosszabbítsa eredeti szerződését,
hogy az előzőnél tartósabb szerződésre vágyik,
hogy tartós szerződést kössön egy özveggyel.
Talmann úr, úgy beszél, mintha megfosztották volna az örökségétől,
akit nem érdekel a festészet vagy a rajzolás művészete,
de még annak a birtoknak látványa sem,
amelyre úgy vágyik.
Pedig talán ideális helyszín lenne egy emlékmű számára.
Maga szerint Herbert úr élvezte volna innen
birtoka látványát?
Magára bízom ennek eldöntését, Seymour úr,
hiszen maga is földbirtokos.
Egy vagyonos ember számára lehet benne esetleg irigyelni való,
bár úgy vélem, téved, ha irigységet tulajdonít nekem.
Közelebb járna az igazsághoz, ha az irigységet barátjának,
Noyes úrnak tulajdonítaná, aki, azt hiszem, itt áll mellettem.
Noyes úr, a szerződések őre,
akit írásba foglalt, magánjellegű szerződések
őrzésével bíztak meg.
Maga szerint Herbert úr hogy vélekedett ezekről
az írásba foglalt szerződésekről?
Hiszen Ön volt Herbert úr képviselője, intézője, jegyzője
egykori barátja, és feleségének közeli,
bár nem elég közeli bizalmasa.
Úgy gondolom, hogy Ön a legmegfelelőbb személy ezeknek a megválaszolására.
Önök folyamatosan olyan kérdéseket tesznek fel nekem,
amelyek megválaszolására Önök a legalkalmasabbak.
Természetesen eszembe jutott, hogy talán Ön, Noyes úr
súgta meg Herbert úrnak az információt,
amelyet olyan nagy diszkréció mellett foglaltak írásba.
Más kérdés, hogy tudta-e volna értelmezni,
hiszen olyan sok minden elkerülte a figyelmét:
Egészen biztos, hogy nem látta felesége keserűségét.
Az Ön megértése Herbert asszony boldogtalansága iránt
abszolút nem őszinte vagy releváns.
Állítom, hogy igen megalapozott ismeretekkel
rendelkezem lelkiállapotáról,
s ne feledje, hogy ebben lánya,
az Ön felesége is segített engem,
valamint, hogy mindkét hölgy kitartóan győzködött,
hogy vállaljam el a megbízatást.
Annak reményében győzködték Önt, hogy segít feloldani
az ellentéteket, nem pedig, hogy kihasználja azokat.
Nem vagyok felelős Herbert úr haláláért.
Az eset rejtély számomra, bár van néhány
gyanúsítottam: Talmann úr, Seymour úr, Noyes úr.
Valamint, ha itt lennének, Herbert asszony és Talmann asszony.
Mindkét asszony végülis önként vállalta a szerződést.
Ez az oka annak, hogy nemrég újból meggyalázta Herbert asszonyt?
Milyen kár.
Ez igen okos húzás volt.
Most mi kötünk szerződést magával, Neville úr,
és annak feltételeit mi határozzuk meg.
Ez a szerződés három feltételt tartalmaz.
Teljesítését elősegítené, ha megszabadulna ruházatától.
Vegye le a kalapját.
A kalapomnak senkivel szemben sincs szerződéses kötelezettsége.
A szerződés első feltétele, és azt semmi
szükség írásba foglani, mivel soha nem fogja látni,
az, hogy elvesszük szeme világát.
Mivel megfosztottuk megélhetésének alapjától,
nem lesz szüksége az ingére.
Majd egy madárijesztőt fog díszíteni,
vagy eldobjuk valahol a birtokon,
hogy egy obskúrus allegória kétértelmű bizonyítékaként szolgáljon.
És a szerződés harmadik előzőekből következő,
jogerős, végrehajtandó feltétele -
hiszen mit érdemel egy
vagyon és előrelátás nélküli férfi
a halál.